MI, TVORCI OVOG FILMA, ŽELIMO DA ODAMO ČAST
ŽIVIM I MRTVIM FRANCUSKIM ŽELJEZNIČARIMA
ČIJI JE VELIČANSTVENI DUH I HRABROST INSPIRIRAO OVU PRIČU.
ŽELIMO, TAKOĐER, DA IZRAZIMO ZAHVALNOST
FRANCUSKOJ NACIONALNOJ ŽELJEZNICI, KAO I FRANCUSKIM VOJNIM SNAGAMA,
KOJI SU SVOJOM SRDAČNOŠĆU OMOGUĆILI OVAJ PROJEKT.
PARIZ - 2. Kolovoz 1944 1511-ti dan Njemačke okupacije
To je bila Clouvetova kolekcija, zar ne?
Da, jeste.
- Da li vam se sviđa? - Zar treba da pitate?
Ovo je izopačena umjetnost, znaš.
Kao lojalni časnik Trećeg Reicha, trebalo bi da je prezirem.
Uvijek su me čudili ljudi koji
ukus i ideje podređuju zapovijedi.
Mnogo puta u protekle dvije godine željela sam da vam zahvalim.
Za to što nisam bio ono što bi od mene trebalo da se očekuje.
Zato što ste sačuvali sve ovo.
Da li se osjećate slobodno da mi sada zahvalite, jer je oslobođenje Pariza blizu?
Možda.
- Nije neophodno. - Mogli bi me poslati daleko.
Doveli su nekog drugog da upravlja muzejom.
Možda bi ja vama trebalo da se zahvalim.
Bila sam glupa.
Znala sam za spaljivanje knjiga.
I drugih stvari.
Plašila sam se da će i ovo uništiti.
Knjiga vrijedi svega nekoliko franaka.
Mi, Nijemci, možemo priuštiti sebi da ih uništimo.
Možda svi ne cijene umjetnost, ali vrijednost novca je nešto drugo.
Nećete me uvjeriti da ste cinični.
Znam koliko vam znače ove slike.
Dobro procjenjujete.
Nosimo slike.
- Spakirajte ih pažljivo. - Gdje ih nosite?
- Na sigurno mjesto. - Ali, nijedno mjesto nije sigurno kao Pariz.
Grad su proglasili otvorenim. Neće biti bombardiran.
Kapetane.
Hoću da budu na stanici sutra, u sanducima spremne za vlak.
VLAK
- Što je s mojim vlakom? - Otkazan je, gospodine.
Tko ga je otkazao? - Ja.
- Tko ste vi? - Labiche, pukovniče. Okružni inspektor.
Pod mojom nadležnošću, naravno.
Od kad Francuz ima nadležnost da otkaže Njemački vlak?
Dovozimo specijalni oklopni vlak, pukovniče. On je najprioritetniji.
- Po čijem naređenju? - Fon Rundstedtovom.
Vojni komandant zapadnog fronta.
Kada će moj vlak moći da krene?
Čim dobijem novu zapovijed. To je vaša vojska, pukovniče, ne moja.
Dobit ćete zapovijed, neka vlak bude spreman ovog popodneva u 3.30.
General je otkazao sve sastanke, ne bavi se evakuacijom Pariza.
- Je li tu? - Da, pukovniče. - Da li je sam?
Ali, imam naređenje da ne puštam nikoga unutra...
- O čemu se radi, pukovniče? - Vlak koji sam poručio je otkazan.
Rečeno mi je da je potrebna vaša zapovijed.
Telegram od generala fon Rundstedta, gospodine.
Glavnu vezu Avranches i Mortaina su presjekli Amerikanci.
Obavljat ćemo poslove običnim vezama.
Jednom ste rekli da su obične veze pune zamki za neupućene časnike.
Vaš teret je?
Ne dijelim vaš entuzijazam za umjetnost.
Čak i da dijelim, to ne bi bilo ovo izopačeno smeće.
Niti bih očekivao prioritet u odnosu na transport od vitalnog značaja.
Doviđenja, pukovniče.
Druga oklopna jedinica se povukla prema Falaiseu.
Izvještaj o njihovom gubicima.
Zar ne mislite da bi bilo netaktično ostaviti
milijune reichmaraka Francuskoj Banci?
Toliko novca može opremiti deset oklopnih jedinica?
Prijeđite na poantu, pukovniče.
Novac je oružje.
Tovar vlaka je traženiji od zlata i vredniji.
Osjećam da Berlin želi tovar u rukama Trećeg Reicha.
Ako stanje na frontu postane još kritičnije, poništit ću zapovijed.
- Kada ćete biti spremni? - Sutra ujutro u 9 i 15, majore.
Uđite, uđite.
Ovo je gospođica Villard iz Jeu de Paume, muzeja.
Ja sam je doveo.
Gospođica Villard ima problem.
- Mislio sam da joj vaš odred može pomoći. - Ne treba meni pomoć.
Shvaćate li? Slike pripadaju Francuskoj.
- Slike? - Vlak koji pripremate za pukovnika.
On krade hrpu sliku.
Trebalo bi da čujete koliko vrijede!
- Nije riječ samo o novcu. - Što ona želi od nas?
- Želi da raznesemo vlak. - Ne! Ne, niste shvatili.
Ne smiju biti ni ogrebane. Nezamjenjive su.
One nisu samo... Evo, imam spisak.
Renoir, Cézanne, 64 Picassoa, 29 Braquesa
Degas, Matisse.
Pažljivo je odabrao. Samo najbolje. Nacionalno nasljeđe.
- Što želite da uradimo, gospođo? - Gospođica.
Pa, mislila sam, ako, možete da zaustavite vlak.
Zaustaviti vlak nije jednostavno, gospođice.
- Možete poginuti zaustavljajući vlak. - Naročito ako ste francuz,
a vlak njemački.
Znam. Shvaćam.
Ali Pariz će uskoro biti slobodan, zar ne?
Ali slike nisu ovdje...
Posljednji izvještaj je da će Saveznici biti u Parizu u toku nedjelje.
Možda tri ili četiri dana.
Waldheim će otpremiti vlak prije toga.
Možemo li ga spriječiti, usporiti? Što ti misliš?
Možemo ga raznijeti. Možda.
Da postavimo plastični eksploziv ispod vagona i dignemo ga u zrak.
To bi ubilo i neke nedužne, ali to je cijena.
- Zar su vam slike toliko važne? - Ne želi ih raznesene.
London se slaže da je umjetnost bitna.
Učinit ćemo sve što je u našoj moći. Ali je sve na nama.
Zašto da ne? Što mogu da izgube?
Jutros smo ostali bez četiri člana.
Sada nas je trojica jedan, dva, tri.
- Bernard? - U početku nas je bilo 18.
Kao i vaše slike, gospođice, nezamjenjivi su.
Kada su u pitanju ozbiljne stvari, riskiramo.
Ali ne želim da tratim živote zbog slika.
Ali ne bi bili protraćeni!
Oprostite. Znam da je grozno reći tako nešto.
Ali te su slike dio Francuske.
A Nijemci nam ih uzimaju.
Uzeli su nam zemlju, hranu žive u našim kućama.
A sada nam uzimaju i umjetnost.
Tu ljepotu, tu viziju života odnijeti iz Francuske.
Naša jedinstvena vizija. Naša vjera.
Čuvali smo ih. Zar ne vidite?
Za sve nas. Ovo je naš ponos.
Koji smo stvorili i čuvali za cijeli svijet.
Ima i gorih stvari za koje se riskira životi.
Oprostite gospođice. Mi vam ne možemo pomoći.
Vlak prolazi kroz njegovo odjeljenje. Sve zavisi od njega.
Zar nemate kopije?
Oprostite što sam vam oduzela vrijeme.
Veoma cijenim to što radite.
Nadam se da ćete biti dobro.
Fina dama. Što se dogodilo s Bernardom?
Pio sam kavu jutros s njim.
Ušli su u dvorište i pokupili ga s još nekim pobunjenicima.
Vidio sam sve.
Samo su ušli u dvorište i odveli ga.
Mislio sam da smo došli ovdje da pričamo o oklopnom vlaku.
Grdosija je to, a, Labiche? Kad polazi?
Sutra ujutro u 9 i 15, iz skladišta.
Mora da su očajni, opasnije je po danu.
Da čujem plan.
Krenut će iz stanice kod Vairesa u 9 i 45.
Pet minuta da zamjene pogon i da pokupe jedinicu za protuzračna djelovanja.
Trebalo bi da je na svom putu u deset do 10, ne kasnije.
Kada bi se usporili za deset minuta, bilo bi idealno.
Sutra ujutro u deset britanski zrakoplovi će bombardirati stanicu kod Vairesa.
Pljuštat će.
Ako vlak tada bude u stanici...
Deset minuta? Neće biti lako.
Možeš li?
- Trenutno, ne znam kako. - Smisli sam.
Bombardirat će točno u 10h.
Hoće li vlak biti tamo ili ne?
Morat ćemo da sačekamo.
Gdje li će on biti u 10h?
U svojoj uredu, gdje bi i ja htio.
- Ne sviđa mi se ovo. - Kome se sviđa?
Mislim na slike. Ako ih nijemci toliko žele možda bi trebalo da uradimo nešto.
Zaboravi slike. Imamo toliko toga da uradimo.
Što me podsjeti, treba mi drugi strojovođa za umjetnički vlak.
- Morat ću da prepustim to Papa Bulu. - Papa Bulu?
- Ne Papa Bulu! - Nemam izbora. Nema nikog više.
Put uopće nije naivan. Vlak ne kreće prije mraka, a ujutro je u Njemačkoj.
Vidimo se kasnije.
Ne prosipaj ulje svuda dovraga!
Gledaj gdje sipaš.
Ova stroj je pičio prije nego što si se ti rodio.
Kao žena je. Ukoliko se prema njoj ne ophodiš kako treba, zagorčat će ti život.
Uzmi ovo, i uradi to kako treba, zaboga.
Doći ću da provjerim, poslije kave.
I zapamti. Ulje nije kupka.
- Papa. - Mm-hm.
Šalicu.
Vidim, Labiche ti je najzad dao vlak.
- I to do Njemačke. - Kakav vlak.
Jesi li vidio neku artiljeriju? Ili tovar koji izgleda bitno?
Da I može da promjeni rat, huh?
Sva bitna oprema ide na front.
Bule.
Jesi li pročitao što je u sanducima?
Ne vjerujem ni u što što napišu. Slike! Otvori sanduk.
Naći ćeš šampanjac, parfeme, i sve ostalo što su nam pokrali.
Razgovarao sam s jednim od vozača. I jesu slike.
- Pa što? - Vrhunski umjetnici. Picasso. Gauguin. Renoir.
Renoir. Znao sam djevojku koja je pozirala Renoiru.
Mirisala je na boje.
Bule, ti si dobar strojovođa, sam si to rekao.
Ali kada je riječ o umjetnosti, pojma nemaš.
Šampanjac, parfemi sve je to zamjenjivo. A umjetnost nije.
- Te slike su veoma važne. - Zaista?
Ponos su Francuske.
Ponos Francuske?
Još kad pomisliš da će za dva, tri dana Saveznici biti ovdje.
Nacisti neće imati vlak možda čak i za jedan dan...
- Jesi li ti strojovođa? - Izgleda li on kao strojovođa?
Večeras nećeš napuštati stanicu. Budi kod lokomotive,
spreman za momentalni polazak.
Ja, mein Korporal.
- Stoko! - Pazi što govoriš.
Previše sam star da bi pazio.
- Ponos Francuske. - A? O, Da.
Ponos Francuske.
Vrati mi ostatak u francima.
Strojovođo!
Pokreni mašinu!
Heil Hitler.
Natovaren i spreman, gospodine.
Odlično, Schmidte.
- Kad kreće? - Čim se smrači, gospodine.
Pukovniče fon Waldheim! Telefon, gospodine.
Glavni stožer generala fon Lubitza.
Kažu da je hitno.
Pukovnik fon Waldheim, na telefonu.
Da, majore.
Žao mi je što to čujem. Nadam se da je poraz na frontu trenutan.
Da, naravno da razumijem.
General je objasnio mogućnost povlačenja
mog ovlaštenja za vlak.
Nažalost, ne mogu vam pomoći. Vlak je otišao prije pola sata,
i sad je na svom putu ka Njemačkoj.
Prenesite moje žaljenje generalu.
Teoretski vi ste već otišli, Schmidte.
Mislim da bi bilo bolje da se ukrcate i odmah naredite polazak?
- Da, gospodine! - Sretan put Schmidte.
Pokrenite vlak! Pokrenite vlak!
Pokreni vlak!
Bule! Pokreni vlak.
Pokreni vlak!
Odvojite lokomotivu! Miči je odavde!
- Da li je oklopna lokomotiva spremna? - Svi iz PZO-a su unutra.
Pomjerite lokomotivu. Miči je odavde!
Hej, ti! Stoko!
- Što je bilo? - Tko je to napravio?
Motor se oslobodio pare ili je u sagorjevanju.
- Što ti se više sviđa? - Namjerno si to napravio.
Što je ovo?
Ti na svoju poziciju, a ti u lokomotivu.
- Je I sve u redu? - Pomjerite svoju lokomotivu...
- U redu. - Mičite više ovaj vlak!
OK.
Labiche što se tamo događa? - Sabotaža.
Povuci pet.
Povuci osam.
Povuci deset.
- Povuci deset. - Zaglavilo se!
Ne na silu.
- Stani! - Hej! Hej!
Hej! Stani!
Stani! Na pogrešnim si šinama!
Ne zezaj me Labiche. Umijem da prepoznam sabotažu kad je...
Što je to?
Ali ja...
Daj mi prekretni toranj.
Dietrich! Što se dovraga tamo događa?
Idiote! Da si popravio sve, odmah!
Moramo da izvučemo ovaj vlak odavde!
Muka mi je od tvoje neefikasnosti! Dietrich!
Ne možeš, dok traje bombardiranje!
Misliš! Pali mašinu!
Stari jarče! Silazi odatle i u zaklon!
- Silazi s mog vlaka! - Luđače! Bombardirat će nas svakog momenta!
Silazi s mog vlaka!
- Ne možeš, prekretnica je zatvorena! - Otvori je!
Što je bilo?
- Što je bilo? - Dovod ulja.
Možeš li da je popraviš?
- Možemo li natrag u Vaires? - Možda, ali samo lokomotiva.
Gdje je telefon?
Uključi pumpu.
Popravka mog vlaka će imati najviši prioritet, majore.
Cijeloj stanici treba popravka, pukovniče. Pogledat ću vašu lokomotivu, čim prije.
- Pogledat ćeš odmah. - Naređenja su mi prioritet. Vidjet ću što mogu.
Naređujem ti, i preuzimam svu odgovornost.
- Što se dogodilo? - Kvar na dovodu ulja.
Ja ću. Dodaj mi ključ.
Pobrini se za kran.
Bule!
Dođi.
Dođi!
- Skini poklopac za ulje. - Ja ću.
On će. Nastavi.
- Ne možete njega kriviti za kašnjenje. - Samo trenutak, gospodine.
Izvrni džepove.
Umazani uljem.
Sabotaža, pukovniče. To je stari trik ovdje.
Zavuku novčić i presjeku dovod ulja.
- Trebao si da ih baciš. - Četiri franka su četiri franka.
Majore, molim vas. To nije strašno. Popravit ću lokomotivu preko noći.
Vodite ga.
Pukovniče, zaustavite ih.
Čekajte.
Pukovniče. Usporio vam je vlak, ali ga je i spasio.
Izvukao ga je iz bombardiranja, riskirajući život.
On je starac. Ne zna što radi.
Izvući ću vlak za vas. On je samo glupi starac.
Njegov vlak! Njegov vlak!
To je moj vlak.
Ja znam što radim. A ti? Ti im pomažeš.
Ja sam te odgojio, ali ti nisi ništa bolji od njih.
Svinjo!
Pukovniče! Što možete dobiti od smrti jednog starca?
- To što je napravio ne mijenja ništa. - Pažnja! pali!
Možete zaustaviti...
Vi ćete mi osobno dopremiti lokomotivu.
Smatram da ste vi odgovorni.
Simon!
Isključi ventilaciju.
Požuri! Radimo na lokomotivi, ne na džepnom satu.
Hubert! Spusti veliki.
Didont... Što radiš ovdje?
- Gdje je Hubert? - Odlučio sam da nastavim kao vatrogasac
Glupa budalo. I ti hoćeš da budeš streljan?
- Papa Bule je želio ovo. - Papa Bule! Papa Bule je mrtav!
- Prestani da se glupiraš. - Ne ljuti se, Pol. Mi želimo da uradimo ovo.
Slušajte, idioti.
Rat će se završiti za koji dan. Ne miješajte se više.
Kada si već umiješan... ne možeš tek tako otići.
- Znaš i sam kako je to. - Mi nastavljamo, Pol.
Sve veze su ostvarene osim s Metzom, a to moraš ti.
Maurice neće više s nama dok ne razgovara s tobom.
Ma znaš i sam da je tvrdoglav.
Idi dovraga. Idite obojica dovraga. Ako
želite poginuti, ja to ne mogu da zaustavim.
Poginut ćemo ako ne budeš zvao Mauricea.
Labiche! Je I ti to imaš slobodno večer?
Bit će spremna za par sati, do jutra. Provući ću je čim padne mrak.
Čim bude gotova vuci je odavde. Otpremi je.
- U sred bijela dana? - Otpremi je.
Ta lokomotiva je stopirala rad na četiri vlaka za front.
Pukovnik je naredio da joj bude dat maksimalni prioritet. I dobit će ga.
Što se mene tiče mogla je biti sva u rupama zajedno s njegovim dragocjenim vlakom.
Miči je!
- Ne! Ne, Didont! - Ne nas! Ne nas!
Ne nas! Ne nas!
Ovo je posljednji put, posljednji posao.
Kada stignemo u Rive-Reine, pozvat ću Mauricea.
- Što se dogodilo? - Saveznička avijacija, 16 km odavde.
Ozbiljnija šteta?
Ozbiljnija šteta?!
Nedovoljna da vas zaustavi da odete u Njemačku.
Kamuflirajte lokomotivu. Schwarz!
- Vaša lokomotiva i strojovođe. - Je I tvoja "pametna" ideja da se
riskira lokomotiva, vožnjom u sred bijela dana?
Bojnik Herren je samo pratio vaša naređenja iz pisma.
Divim se tvojoj efikasnosti, Labiche,
i tvom instinktu za preživljavanje.
Rekao bih da nisi imao problema sa saboterima, zar ne?
Reci mi, Labiche. Misliš li da će biti sabotiranja ovog vlaka?
Ja sam željezničar, ne prorok.
Ne tražim proricanje, već mišljenje.
Ovaj vlak će stići u Njemačku. Slažeš li se, Labiche?
Što hoćete od mene, pukovniče? Garantni list?
Sredit ću sam djelomičnu garanciju.
Ti, Labiche.
Ti ćeš upravljati lokomotivom..
Strojovođa je već upisan. Moja naređenja su da se vratim u Vairesa.
Ostani kod lokomotive i održavaj paru.
Možeš ići. Nisi potreban.
Radio sam cijelu noć na ovoj mašini.
Nisam spavao dva dana. Zaspat ću.
Krećeš u sedam sati. Mislim da treba da se odmaraš do tad.
Vodite ga u hotel. Ostat će tamo do sedam.
Lijepo spavaj.
Moj bicikl.
Tvoj transport do Pariza.
Sobu za ovog čovjeka.
Identifikacijsku kartu, molim.
- 60 franaka. - Plati joj.
Ti joj plati. Ja sam gost Njemačke vojske.
- On je željezničar. - 60 franaka.
- Zar ne postoji nikakav popust za željezničare? - 60 franaka.
Na kraju stepeništa, prva vrata desno. Posteljina je čista.
Labiche!
Čuo si pukovnika - sedam sati. Odmori se.
Hoćeš da me ušuškaš?
Zovi me u 6.45.
Peske.
Jedan njemački časnik u uredu s Jacquesom.
Daj mi dva minuta.
Gdje si pošao?
Natrag u lokomotivu, možeš u ugljen.
- Što je pokrenulo ovo? - Ne znamo, gospodine.
Niste svi neophodni. Vratite se u vlak.
- Gdje je Labiche? - Smjestio sam ga u hotel, gospodine.
Prije par minuta.
- Naredniče! - Vas dvojica, krećite!
Labiche!
Provalite vrata.
Pogledaj u podrumu!
- Zašto mi razvaljujete vrata? - Labiche, gdje je on?
Tko je vaš nadređeni?
Kapetane!
Gospođice, dođite ovamo!
Koliko je dugo on ovdje?
Od juhe, kupusa i krumpira.
Hvala vam.
Ne treba mi vaše zahvaljivanje. Ako me uhvate dok vam pomažem, streljat će me.
Znam. Žao mi je.
Misliš da jednostavno možeš da upadneš ovdje i praviš probleme?
Ja vodim hotel, a ne ludnicu. Tko će da plati za bravu i vrata?
Je I novac raste na drvetu?
- Rat je. - Ti pričaš o ratu.
Ja pričam koliko košta.
Odlazim za koji sat. Možeš da se vratiš dobrim gostima.
Oni plaćaju, zbog toga i radim.
I treba da budeš plaćena.
- Koliko za štetu? - 100 franaka.
Koliko za spašavanje mog života?
Tko je to napravio?
Nisam siguran. Ne mogu da se sjetim. Bio sam vezan!
Lažeš!
Dosta, Pilzer.
Ako kažeš istinu, ostat ćeš živ.
Dakle, kako je izgledao?
Pukovniče, ne sjećam se!
Krupan.
Sivo odijelo.
Šešir, mislim.
Gospodine, Labiche nije napuštao hotel.
Pustite ga.
želiš li kavu?
Ide uz sobu.
Ne naplaćuje se.
Kako se zoveš?
Labiche, pukovnik čeka.
Christine.
Jesi li smislio izlaz?
- Jacques, je I put slobodan ispred? - Sve do Njemačke.
Jesi li spavao lijepo, Labiche?
Kao beba, pukovniče.
Vjerujem da su sada ležajevi dobro podmazani?
Zašto sami ne provjerite?
Naredniče!
Narednik Schwarz ide s vama.
Posljednji grad prije Njemačke je St Avold.
Stat ćeš tu da kapetan Schmidt podnese izvještaj.
Ugodan put, kapetane.
Je I jasno?
Stat ću u St Avold.
Jesi li ikada bio u Njemačkoj, Labiche?
Ne, pukovniče.
Bit će to zanimljivo iskustvo.
I šansa da proširiš horizonte.
Sve je spremno.
Samo mi se skloni s puta.
Stani u St Avold, i odoše nam glave.
Daj mi komercijalu.
Nemam direktnu vezu.
Ovo jeste posao željeznice!
- Što je bilo? - Vaša vojna pravila.
Montmirail.
Chalons.
Halo, Metz? Na vrijeme.
Halo, Metz? Rive-Reine.
Jesi to ti, Maurice?
Gdje je on?
Kada će se vratiti?
Neka pozove Jacquesa u Rive-Reine što prije.
Da veoma je bitno.
Hvala vam.
- Kada ćeš biti kod kuće, ujače? - Kad stignem kući, bit ću kod kuće!
Sjedim i uživam! Pijem, igram karte i provodim se.
Vidiš to, zar ne?
Tetka Helena je željela da zna.
Roberte.
Ja sam staro čangrizalo.